258 



ligtvis under denna form — allmän i alla öfriga finnl.-sv. 

 dialekter — inkommet från annan ort. 



§ 70. IL förekommer såsom svarabhaktivokal tillagdt 

 mellan konsonant och (i målet) utbjudande r, likasom redan 

 i älsta fornsvenskan (Xx GrNSpr § 149) t. ex. 

 båtar isl. betr Mmbar isl. kemr fsv. komber 



béndar „ béndr lag gar „ lengr 



håmbar „ hamra fsv. hambra magar .. magr. 



Tillfogas böjningsvokalen -a i vb., plur. af subst. 1. 

 i komp. & superi, af adj., så bortfaller svarabh.: kvarstår altså 

 framför adj. -a, -m, -i och imperat. -m; t. ex. m magara 

 hast, men ha a magran: sman hambra po yœtft, men ham- 

 bann! vätska tu hökar 1 )? men ja Jean mt lid hate hokrast. 



a 

 står endast framför l och 

 § 71. I. motsvarar 



1) äldre e, t. ex. Itoval hsv. Jiöfvél, stoval hsv. stöfvel, 

 wiébal hsv. möbel. 



2) någon enda gång fspr. i, t. ex. bakat 'tölp' jfr isl. 

 bekill. 



3) fspr. hsv. a i gambal isl. fsv. gamall hsv. gammal. 

 Jfr Hgf § 71, 1. Ordformen vinner sin förklaring genom 

 antagandet att den beror på prœvokal. fsv. gambl-, där svara- 

 bhakti inträdt. 



§ 72. II. förekommer såsom svarabhaktivokal under 

 samma vilkor och med enahanda undantag som a § 70; t. ex. 

 fôgal pl. fåglar, vagal vb. "blicka, skefva* prêt, vagla, gåm- 

 blan men tg^gâmbafog^Jcùdu. 



