290 



2) fspr. g gh fför n, allmänt; t. ex. 



agnar isl. agnir fsv. aghnar 

 fågn „ fagna „ fœglma(s) 

 vagn „ vagn „ vaglin 

 égnhàr fsv. oghnahär n. 



3) äldre m framför /« i ^fågfc fsv. iamJca icemka, sågk 

 fsv. samka. — $g$ vb. hsv. ömfta isl. aumJea hade redan i 

 fornsvenskan biformen öw&a (Rqv. IV 317, jfr VI 527 b 

 yrikéliker). 



Ang. 7j<äw£ hsv. hemta isl. heimta gäller att "i gamla 

 tider är [fsv.] /^wto vanligare än hempta" (Rqv. IV 317). 



§ 121. II. finnes, utan motsvarighet i forn- 1. nyspråk, 

 i ordet regn f. 'rönn', trol. <C *röghn <C *röwn <C *raun isl. 

 r0ynir; jfr § 48, 2 n. 6. Dessutom i birugg hsv. byrå; 

 äfven i Nyl. Mrogg. 



P 

 § 122. motsvarar 



1) fspr. hsv. p utom fför t, där det öfvergått iill f (§ 

 81, 4); t. ex. 



gapa isl. (/apa pf& fsv. piker 



ilpœru l ) jfr fsv. par n., piåkar 2 ) jfr fsv. piœkker m. 



isl. porottr adj. £>fame hsv. plussig 3 ) 



7c^j9 „ /c/?ppa vb. prégtf isl. prestr 



köp „ /toppr wj> hsv. wpp. 



2?ap „ sleppa 



') adj. Oroligt nyfiken. 2 ) m. Trög arbetare; det fsv. ordet 

 bet. 'stafkarl, landstrykare'. 3 ) Uppt. hos Dalin, ej i Sv. Ak. Ordl.; 

 af lty. plutzig. 



