298 



återgifna uttal måste bero på en inf. *vis-t-na med inskjutet 

 t (liksom i *nånstn § 132, 4): isl. visinn. Ett ord *grish 

 'gles' har jag ej hört uppgifvas ss. brukadt i målet, x ) ehuru 

 det — att döma efter Hgp § 130 o. Fthl Vö. § 85 — åtm. 

 bör hafva funnits här; det utgår från prsevokal. grisn- ^> 

 *gris-t-n-. 



2) utljudande efter s i adv. yönst vintrast vorast Mstast 

 &c äfvensom i prêt. o. supin, pass. -ast -tst, t. ex. kalast 

 îsmppst. Dock är t här ingalunda undantagslös regel; man 

 säger kanske t. o. m. oftare ■bjointras tjéns &c, hvarjämte 

 t. ex. hålas båidts kunna representera såväl inf. som prêt. o. 

 supin, passivi. Osäker ställning har ett efter utlj. s tillfo- 

 gadt t äfven i Vörå (Fthl Vö § 86 noten) och enligt munt- 

 ligt meddelande af stud. J. A. Thurman förekommer det 

 aldrig ss. pass.-pret.-märke i Pargas-målet (Eg. Fld.). 



Anm. våfos = nyl. vaks int. 'hell!' antager högst sällan 

 ^-tillägg: vihst. Ordet representerar enl. Noreen (i Lgr Btr. 

 p. 85 mom. d) isl. vel es (pik). 



§ 134. t beror på assimilation af 



1) n + t: båtigg m. 'pojkbyting' jfr eng. bantling ty. 

 diall. banze (Nn Fryksd. Ordb. 5 a). 



it (i åsti 'alls inte') <C äldre betonadt it = VNyl. Rågö 

 Wichtp. *it af inte. 



2) p + t: at [ ."> at] prep. & adv. 'efter' <C isl. ept eptir 

 fsv. ceptir cettir. Jfr Nn GNSpr. § 164 e. 



t 

 § 135. I. motsvarar 



1) isl. fsv. hsv. t efter I rç <s, t. ex. gàljtimt (gårds- 

 tomt) kvêïitràt kvérj^tàm hépta, och äfvenledes effer r. Ljud- 



1 ) I stället glis adj. 



