304 



vâdêa fsv. vœggin 



âdêî isl. eg gît. 

 Anm. 1. Under böjning kvarstår dz sporadiskt äfven 

 framför hårda vokaler, t. ex. dràndzar andzar (jfr fsv. drcengh- 

 iar isl. engjar) ; vanligare är dock draggar âggar i överens- 

 stämmelse med nhsv. 



3) fspr. gj gi hsv. gj- g- 

 a) ucldljudande; t. ex. 



dzolu fsv. giurß hsv. gjord 



dêmtu 'sank dåld' isl. gjota fsv. giuta f. 



décerna isl. g jama hsv. gärna 



dialu isl. #éy$2 n. hsv. * gärda f. 



/?) inljudande i smst. -w#/-; t. ex. 

 d\'pndîu 'dynga' jfr isl. dyngja f. 

 spripndzu 'springa' fsv. spryngia f. 



4) fspr. -##/- inljudande, t. ex. fédusar 'tiggare' fsv. tig- 

 giare isl. *Jnggjari. 



5) äldre rf?'- (efc-) «) uddlj. i d^jp hsv. djup ß) inlj. i 

 gladzi hsv. glädje. 



6) äldre -cfc- inlj. i liûndzu hsv. *hund$ug 'hundsk' (Sv. 

 Ak. Ordl. 6 ), bildadt af hund på samma sätt som tsyvsu 

 'tjufsk' af têyv och svinsu 'svinaktig' af svin. 



Anm. 2. I nyare språkbruk användes j ofta för dz i 

 fallen 1, 3 o. 5 «. Jfr § 89, 2 o. 3. 



U 



§ 144. uttaladt $ efter r äfvensom efter ? i de trak- 

 ter där l -{- Te ej = iU (§ 102 anm. 2), förekommer såväl udd- 

 som inljudande och motsvarar — med undantag af de i § 

 145 anförda fallen — 



