306 



4) fspr. kj (ki) 



a) ensamt eller föregånget af s, i uddljud; t. ex. 

 îêôX fsv. kiurtil ståoru isl. sJcjör 



têâft isl. kjoptr stsortu fsv. skiurta 



têœriu „ kjarni sîêwt „ skhtta. 



ß) ensamt 1. föregånget af n r, inljudande; t. ex. 

 léntsu x ) fsv. Icerikia stipr£su jfr isl. styrkja vb. 



åwlsw „ œnkia isfyrfsu fsv. kyrkia. 



5) isl. fsv. -M- hsv. -c&- inljudande framför * a; t. ex. 

 bötsi hsv. bocken isl. bukk(r)in(n) 



siotsi fsv. stokkin m. def. 

 styptsa hsv. styckena isl. stykkin. 



6) fspr. -£&/'- -Mi- inljudande, t. ex. 7y|sw f. 'ögla' isl. 

 /2/A%"a fsv. Hykkia. 



7) Uddljudande sfs- ersätter, omväxlande med sg- (§ 

 87 2 /) och f (§ 139, 1), fspr. hsv. sj- sällan och oregel- 

 bundet; t. ex. stsé hsv. sjö, sîêwk hsv. sjuk &c. Detta in- 

 tygar att medvetandet om skillnaden mellan urspr. sj- o. ski- 

 skj-, under inflytande af det för målet egentligen främmande 

 hsv. /-ljudet, börjar fördunklas här likasom i Vörå (Fthl 

 Vö. § 94, 3) och grannsocknarna. 



Anmärkningar till §§ 143 o. 144. 



§ 145. Bruket af ek och ts är inskränkt af följande 

 beaktansvärda undantag: 



1) cU U stå aldrig, utan blott g k, 

 framför svarabhaktivokalerna -a -a; t. ex. feigem, stcipal, ttfkar, 



hii(/e*r. 



\) f. Lärka. 



