311 



2) >> e, måhända afljud, i olékt lisv. olikt, pégu hsv. piga, 

 vég hsv. vig adj. viga vb.: § 18, 3. 



§ 151. Äldre kort o har 



A) bibehållits såsom o i flertalet ord, ish. om a står i 

 följande stafvelse: § 29, 1; samt som a fför l r r£ i i sluten 

 stafvelse; t. ex. kål best. kofo, går best. gon, få§ o. s. v.: 

 § 31, 1. 



B) öfvergått 



1) >m ish. om * eller u står i följande stafvelse; t. ex. 

 huh fsv. Jwlikin, hinn isl. komit, sïivt isl. ,so/?£, Ära isl. 

 sköra f.: § 22, 3, där bl. a. inom målet försiggående till- 

 jämning påpekas. 



2) ^> o fför urspr. rö m rt allmänt: § 21, 2. 



3) >« i bàhyxs fsv. bolna: § 32, 3. 



4) > $ * bélju isl. bolginn, ber jfr fsv. frorre, &ö<s£ fsv. 

 borst och några andra: § 43, 3. 



5) >0, liksom i hsv., i bjéri 0% mjéd él: § 45, 4. 



6) ^> oyp fför palataliseradt, af vokal följdt g i rorpj* 

 *rog(r)in(n) 'rågen', troypß n. def. isl. trogit: § 57, 2. 



§ 152. Äldre långt o har 



A) i allmänhet bibehållits som o; t. ex. bok isl. bok, 

 trôw fsv. tfrö; § 21, 1. 



B) öfvergått 



1) ^>u på grund af akseutflyttning eller förkortning 

 iför konsonantförbindelse 1. genom hsv. inflytande; t. ex. tübak 

 hsv. tobak, sûkn isl. sökn, blümu hsv. blomma: § 22, 4 a. 



2) genom progressivt /-omljud, liksom i hsv.: siê isl. 

 sjör, sni isl. snjör: § 45, 6. 



