313 



B) har öfvergått: 



1) >> y fiför kons.-förb. i bry st trysk trys *tryst: § 27, 2. 



2) ^> ty i åtskilliga ord fför J m n r: § 43, 4. 



3) > fför urspr. rö rn : § 45, 5. 



4) > * i ipi fsv. #£>?'??, H-* isl. yfi(r), hvilka uppvisa det 

 yngre nordiska z-omljudet af y till i (Nn NA I 168 n. 3 

 GNSpr 140 a.) sam gril isl. grylla: § 19 I 3. 



5) >>« i stsüg hsv. shy gg: § 22, 5. 



6) >rai ordet dmn hsv. dygn fsv. dy glin (men isl. 

 f%-r n.): § 24, 4. 



§ 156. Äldre långt y 



A) bibehålles i allmänhet ss. y t. ex. bly by ny: § 27, 1. 



B) har öfvergått: 



1) ^>Wl i åwk hsv. tZ^a, suir hsv. syra; § 24, 4. 



2) > ty i ?ö5 »wrôs = isl. 'yss mijss: § 43, 5. 



3) >* -6j hsv. -% i ortn: § 19 I 3. 



4) ^>t i birugg hsv. byrå, divalstr&k hsv. dyfvelsträck: 

 § 20, 5. 



§ 157. Äldre kort ä-ljud, tecknadt isl. e p fsv. ce 

 hsv. ä 



A) bibehålles ss. œ fför r- och r-supradentaler (§ 38, 1), 

 a fför l (§ 41, 1), a f. ö. (§ 34, 1); t. ex. bran isl. brennet, 

 bàgk isl. bœnlcer, âzéra isl. géra, bjérg fsv. biœrgh, alg isl. 

 «fyr. 



B) har öfvergått 



1) ofta > î af olika orsaker, bland hvilka i- resp. pal.- 

 omljud spelar största rollen; t. ex. îêiru fsv. tiœra, lisi isl. 

 ZesaY, spriklu fsv. sprœklot: § 19, II 1. 



2) ^> s. i (/Ma 7 isl. gleöja, vag isl. #e#r, ftté/q 7 isl. kveldr 

 § 36, 2. > <e fför urspr. r<5 rw, t. ex. féd_ isl. /*er<5, 7w<érç 



