314 



isl. ftvem § 40, 2 ; ^> a fför urspr. rö, t. ex. /pas isl. feröask : 

 § 42, 2. 



3) ;> ty fför urspr. ? m; t. ex. ,^?p fsv. hicelpa, sîêûm 

 isl. sJcemma, siélv fsv. sicelver; äfvensom i wa? isl. e/Za: § 

 43, 6. Jfr, ang. sist anförda ord, mlty. stêvél: hsv. stöfvel. 



4) >> a af olika orsaker i några § 16, 3 uppräknade 

 ord. Dessutom i § 16, 1 valp isl. hvelpr, våra isl. vera vb. 



5) > o resp. a i uttr. Aos o fttfs = Ms_ o Mg hsv. 

 Mrs focÄ tvärs): § 29, 7. 



6) > äj framför palatalt, af vokal efterföljdt </ i några 

 § 47, 3 uppräknade ord. 



§ 158. Äldre långt ä-ljud — i fsv. tecknat ce, i 

 isl. é — 



A) bibehålles allmänt såsom a (§ 36, 1), ce (§ 40, 1), 

 a (§ 42, 1); t. ex. kla isl. M«é<5?', tcér fsv. jjfër, Äa? isl. héll. 



B) har öfvergått 



1) ^>e i fågw &c, fsv. Jricëna: § 18, 4. 



2) > a* i /ßas hsv. schas : § 47, 5. 



o. 



§ 159. Äldre kort ö bibehålles som ty i fénstar hsv. 

 fönster, detta af fsv. finster <C lat. fenestra (§ 43, 2). I de 

 flesta fall är såväl fsv. som hsv. ö af yngre ursprung, h var- 

 för hithörande ord återfinnas under andra vokaler, fsv. höt 

 har en biform kyt, hkn i målet lyder îsxpt. 



§ 160. Äldre långt o 



A) bibehålles i allmh. ss. 0; t. ex. bokar isl. békr, sêk 

 isl. sékja: § 45, 1. 



B) har öfvergått 



1) ^> ty i Mval hsv. höfvel, sUval hsv. stöfvel, mébal 

 hsv. möbel: § 43, 2. 



