336 



3) ^>îê framför len vokal: § 144, 3 — 6, hvarest äfven 

 om uddlj. kj-, inlj. -kk- o. -kkj-. 



4) kn- uddlj. sporadiskt ^>nn-: § 119. 

 C) har bortfallit 



1) inljudande 



a) framför 5- och /- (och #)-ljud i åvbfon hsv. auktion, 

 mùntrafôn hsv. muntraktion, oUu *oxla hsv. oxél(tand). 



ß) i konsonantförbindelserna 



n-k-t t. ex. dr&gt hsv. dränkte, pugt hsv. punkt; 



s-k-n i brisn vb. 'börja surna', om mjölk: jfr Rz 54 a 

 briskna; 



s-k-t t. ex. frist isl. friskt 1 ). 



y) efter obetonad stafvelse i spttâkal hsv. spektakel. 



2) utljudande i /* efe* fsv. fik gik; bortfallet beror på 

 verbalformernas vanligen ringa grad af betoning — man säger 

 äfven fik dzik. Att vi här närmast ha att förutsätta utlj. g 

 (icke k) framgår af Vörå fig jig, Närpes fég jég. Samma är 

 förhållandet med pron. ma, ta se, *meg *deg seg hsv. mig dig 

 sig fsv. isl. mik pik sik (jfr jSTn GNSpr. § 163). 



1. 



§ 198. Äldre l 



A) bibehålles som l i de fall som icke inrymmas under 

 mom. B och står sålunda alltid uddljudande fför vokal: § 97, 1. 



B) har öfvergått 



1) >> l i åtskilliga, § 100, 1 närmare specificerade ställ- 

 ningar. 



2) > l i förbind. Id >> få samt efter bortfallet eller så- 

 som reduceradt kvarstående r: § 99. 



3) > / mångenstädes framför k p t (§ 102) ; föregån- 



1 ) jfr lat. prisens: Lindgren i sin recension af Hagfors' 

 Gamlakarlebyraålet, F. Tidskr. febr. 1892. 



