339 



C) har bortfallit 

 1) inljudaude 



a) före s, egentligen väl blott i obetonad stafvelse (Nn 

 GNSpr. § 170, 5). Sålunda: a) i best. gen. sg. o. plur.; 

 t. ex. gübis pråstis (sg.), gûbas prâstas (sg. o. pi.), tê}prkvœq]as 

 (sg.), fUkus friskus (madam Frisks *). 



b) i suff. art. plur. delvis, t. ex. vandra af fn. vin(i)r(n)i(r), 

 fétra af fn. ßtr(n)i(r) 2 ). 



c) i uttr. t^,aftus(t) i *aftons 'i går afton'. I de § 191 

 C 2 a anförda brånsus Brännsunds sdnsus Sandsunds har 

 långt w-ljud (nn <C nd) utfallit. 



d) i awmand (§ 76) isl. einnsaman har n bortlämnats 

 på grund af konsonanthopningen (*einsman(d)). 



ß) i närheten af g-ljud, sedan i målet obetonad kort 

 vokal synkoperats: hugg pagg isl. komingr penningr. Dessa 

 kunde visserligen äfven förklaras ur äldre *konugher pœn- 

 nigher (jfr Nn GNSpr. § 170, 6), då n (nn) + g ^> gg ; så 

 måste i alla fall ordet strémg hsv. strömming fsv. *stro- 

 mi(n)gher förklaras. Detta antagandes riktighet tyckes be- 

 visas af de i estl. diall. förekommande kung péng strœmg 

 vâlg (välling). 



y) i enskilda ord: 



bàihgg hsv. benling, äldre aks. beinlmg(r). 



karibal 'kanalje' jfr Nyl. karnibel — efter obet. stafv. 



kômdèr hsv. kommendera ■ — i obet. stafv. 



kuvålju hsv. konvalje — af samma orsak som föreg. 



âsit åst hsv. alls inte har närmast förkortat Mjudet i 

 obetonad stafvelse: <C*âsit § 134, 1. 



1 ) -iS har vok. från gamla sv. nom. sg. ; -as från g. pl. och 

 svaga obi. sing.; -US kan äfven användas för gen. pl. 



2 ) I afs. å suff. art. har målet vidtagit våldsamma förändringar, 

 hvarför blott några fingervisningar här kunna gifvas; i forml. lämnas 

 förteckn. öfver dem. 



