359 





Kap. I. 



Substantiv. 



Grenus. 



§ 219. I motsats till hvad förhållandet är i Gamla- 

 karleby — Nedervetil-målet (Hgf § 256), men i öfverensstäm- 

 rnelse med öfriga sveDska dialekter uppvisa substantiven i 

 här behandlade munart ett utprägladt könsmedvetande. Hvad 

 angår de enskilda orden, så bibehålla dessa i allmänhet sitt 

 gamla genus; dock äro icke häller de fåtaliga, som härutin- 

 nan förete skiljaktighet gent emot nhsv. eller fspr. Sålunda 

 äro följande i ortens allmogespråk 

 maskulina : 



aga hsv. aga f. isl. agi m. 



âklla „ axel fsv. axl f. 'skuldra'. 



an, „ aln isl. oln f. 



braks „ braxen fsv. braxn f. 



brist „ vrist fsv. vrist f. 



dil „ dill f. 



drdksul isl. *drags-öi f. 'dragrem'. 



fart hsv. /ar£ f. 



ßcjti „ //arw n. 



/«? 'fjät' isl. /ér<5 f. 



Aas/) hsv. hasp i. 



hâta „ hei ta f. isl. /^Y/ m. 



