388 



3) presens conjunctivi användes jämförelsevis sällan ocli 

 lyktas på -i 1 ), t. ex. van, Mim o. s. v. Vanligen oraskrifves 

 detta tempus med mo kund m. fl. modala hjälpverb -f- inf. 



4) preteritum indicativi, som hos starka verb utinärkes 

 genom afljud, hos sv. vb. däremot genom skilda ändelser 

 (§§ 262-266). 



5) preteritum conjunctivi kan spåras blott i vol 1. väl 

 'vore', formenligt hörande till vb. val — hsv. varda. 



6) presens imperativi: 2 sing. — inf., ehuru äfven yngre, 

 enligt högsvenskans föredöme bildade former förekomma; t. 

 ex. koma o. Mm! (jfr Fthl Vö. § 97); 2 pl. -in; 1 pl. sak- 

 nas, omskrifves med vih -f- inf., t. ex. vik råts nu ! (jfr Fthl 

 Vö. §97, Np. §71, Nyl. p.69; Vll Fby-Ordl. p. 200, Ku 

 § 140; Fthl— Vll Estl. Ordb. 255 a). Detta vik är 1 pl. 

 konj. 1. opt. == isl. vilim got. vileima. 



Anm. 3. Analogt bildar interj. tipst pl. fcpstm ! 2 ) 



7) près. part. -and, stund, -anchs, t. ex. sitiand, rôwand, 

 ha kom rowandis. 



8) prêt. part. = supinum lyktas hos st. vb. på -*, men 

 sammanfaller hos sv. vb. med prêt. ind. Stående såsom at- 

 tribut kan prêt. part. i sing, böjas med vanliga adjektiv-än- 

 delser. 



Anm. 4. Framför i denna § omnämda -i (utom mom. 

 8) -is -in -ism förmjukas ej föregående g eller k: §§ 83, 

 93, 145. 



x ) van frit fndqn fast he, a loda tis. 



2 ) pl- tystin användes äfven ställvis i Nyland (t. ex. i Ksl. 



o. sy. 



