395 



§ 267. Oregelbundna svaga verb: 

 dog a duga prêt, dôgd, dôiid dégd sup. = prêt. 

 liva lefva lâuid, lavd liva 



hâ ha hafva près, hâr prêt håd sup. hdvi 

 ha { — äger) 

 a (hj.vb.) 

 kan hund 



vil vi]il 



vfot vist 



§ 268. Såsom hjälpverb fungera de i föregående § 

 anförda ha och huna, det oböjliga mo hsv. 'må' samt dess- 

 utom 



a ska skall 



ska 

 rt 1. ra?/ sftt« 



5ÅW 



Mwa kunna 



vila vilja 

 fßta veta 



kima 



vifå & vila 



vist. 



Inf. près. 



vara 1. 



va 



vara 



val \ 



Ind. près. 



a 







val 



„ prêt. 



va 







val 1 



Konj. près. 



van 







— 



prêt. 



— 







vol l 



Imp. 2 p. sg. 



van 







— 



„ 2 p. pi. 



vann 







valin 



Supinum 



vin vure 



van 



vâli 



Passivuin och deponens. 



§ 269. Det passiva begreppet utmärkes här, likasom 

 i många andra finnländskt-svenska dialekter, med varda, i 

 målet väl (§ 268), + prêt, part., t. ex. ast val ja ti budt 

 'ingalunda bjöds jag det'. 



§ 270. Många verb bilda egen passiv med ändelserna: 

 inf. -as près, -as prêt. o. sup. -as(t) 

 eller „ -s „ -s „ -sta 



samt stundom -ist „ -(i)s(t). 



Jfr § 133. 



