404 



ha mara 1 )^,so?v fan i trakanu. 



hâ smqîêi som irai ha fm, hâ har a. 



lia som a van na po ftyrmadan, ha a na po atmadan ma. 



ha som biti val/ budi, so Jamar ov 2 ). 



ha som fqst kombar^fo kvœri far ffyst mala. Gr. I 95, 2. 



ha, som gravar ig grop ot ar., fa[q]a^smlv i. Gr. I 289, 6. 



ha som hqjna, so spij/lar a na. Jfr Gr. I 756, 1. 



ha som hqjrod so ndar a. 

 7 ha, som mt kombar in, tragg 3 ) mt ga wt haj/jar. 



ha, som mt lydar far o mor, far^fyd trumbu. Gr. II 78, 3. 



ha som tystar o mt tragg 4 ) — 



ha, som mtdtar m svarta kat, ska mt skrat. 



ha, som spot ar m anaa i &gu, ha fajd[i armsîêœrpg. 



ha som tar in antsu, ha far bol o banîsar. Gr. II 21, 2. 



ha som tar fan i botn, fajrow a i land ma. 



ha sotvjvql gfywlu 5 ) so val a f§§t * hfyvu. 



ha, so?vjvalv/&r i vaplmdzi, stqnar i starn. Gr. I 872, 4. 



ha stq^som pm i stsitn. 

 80 ha stam som al spot ar po, ha val vot. Gr. I 580, 1. 



ha tala^so mvpisip som mt gqr.Jt galvaqêi 6 ). 



ha a mt lägg fqga^som m anas drqgar "'). Gr. I 458, 4. 



lia a mt tœr a syns. Gr. I 305, 8. 



har ja mt so fait so har ja mt so hart 8 ). Gr. I 314, 1. 



hqr^J.u mt nola undi näsa so tu kam^blos? 



hqrjiu svar^so tug salti, svidar a so spot! 



hxptar^tu so 'klar ja. 



x ) mår sv. vb. intr. 1 Marra. Knota. 2 ) Blir kvar. 3 ) près. 

 Behöfver. 4 ) d. v. s. Den som gör något utan att vara därtill 

 tvungen, får själf svara för följderna. 5 ) adj. Galen (§ 48, 2). 



6 ) ffàlvàg m. Gafvelvägg. D. v. s. „han talar så niychet onödigt". 



7 ) d. v. s. „Medan min tunna rann" &c. Obs. drqgar, hsv. form 

 betingad af fqgar. 8 ) Jfr Ormsö œr havrm aldu^o armt so 

 œr ha tœruba ivarmt (Vll N.-O. p. 195). 



