37 



multningen af sådana organiska substanser, hvilka före- 

 komma uti redan i sönderdelniug stadt och med mer eller 

 mindre mängder humussyror försedt material, af kalk eller 

 kalciumkarbonat. De sistnämda ämnenas inflytande beror 

 pä att de bildade humussyrorna förena sig med kalk till sal- 

 ter, hvilka lättare oxideras än de fria syrorna ^). Dessa 

 försök gälla Yisserligen egentligen endast humusämnen i 

 jordarter och vid tillräcklig tillgång på syre, men har väl, 

 i betraktande af syrehalten i våra inlandsvatten (jfr. härom 

 i fjärde afdelningen i detta arbete), också tillämpning på 

 de däri upplösta humusämnena. Tilläggas må, att Mayer ^) 

 i sin lärobok generelt angifver, att humussyrade salter lät- 

 tare sönderdelas (oxideras) än de fria syrorna. Men då 

 han, såsom tidigare nämdes, tillika pointerar, att alkalirikt 

 vatten, som afrinner från eller stagnerar öfver kalkfattig 

 bärggrund, är brunfärgadt, så synes det hufvudsakligen 

 vara närvaran af kalk som underlättar oxidationen, me- 

 dan alkaKerna därjämte öka vattnets förmåga att upplösa 

 humusämnena. 



Tager man i enlighet härmed i betraktande, att hu- 

 musämnenas oxidation befordras, om de förefinnes i form 

 af salter, särskildt kalksalter, så kan man också förstå, 

 hvarföre de i vårt inlandsvatten lösta humussubstanserna 

 icke synnerligt påvärkas af syret, sålänge de äro i berö- 

 ring med det på kalk och alkalier fattiga vattnet i våra 

 inre vattendrag. Summariskt taget är halten af alkali- 

 metallernas salter visserligen icke obetydlig i en del fall. 

 Men när varan af mineralsyrejoner, särskildt klorjoner, gör 

 att alkalikatjonerna endast till ett obetydligare belopp äro 



1) Ibid. sid. 217. 

 -) Loc. cit. pag. 76. 



