41 ■ 



het att aflägsiias ur vattnet, och flertalet forskare, som 

 yttrat sig om denna omständighet, torde anse att detta 

 beror af en oxidation på kemisk väg. Bl. a. har under 

 senaste tid O. Hofman-Bang ^) egnat denna fråga uppmärk- 

 samhet. Han yttrar bl. a. följande: „Dieser Gehalt (an 

 Humussubstanzen) kann sich durch Zuflüsse, die reich oder 

 arm an organischen Stoffe sind, vermehren oder vermin- 

 dern. Eine Abnahme an organischen Substanzen kann auch 

 auf andere Weise stattfinden. Wenn das Wasser von hu- 

 raushaltigen Bächen eine See durchflössen hat, ist die braune 

 Farbe verschwunden oder wenigstens, sie ist heller ge- 

 worden." För att stöda denna åsikt utförde han titrerin- 

 gar af till- och afflödena från tvänne sjöar, nämligen Luossa- 

 järvi i Lappland samt Mauseruda sjö i Vestergötland, och 

 konstaterade att syreförbrukningen var mindre vid afflödet 

 än vid tillflödet. Emellertid förminskas beviskraften af 

 detta faktum däraf, att proftagningen företogs samtidigt 

 vid till- och afloppet. Tillflödet kunde ju tillfälligtvis hafva 

 tillfört sjöarna ett bumusrikare vatten, utom att sjöarna na- 

 turligtvis kunde haft tillflöde af meteor- eller källvatten 

 i sådan mängd, att analysen däraf påvärkats. Slutligen 

 kunde också en utfällniug af humussubstanserna, nämligen 

 genom järnsalter, hafva ägt rum; Hofman-Bang tager också 

 en utfällning i betraktande, utan att dock nämna huru han 

 tänkt sig densamma. 



Huru föga analyser, utförda högre upp och lägre ned 

 i ett vattendrag, kunna lämna upplysning om hithörande 

 frågor, illustreras af följande analystal från vattnet i Vuok- 

 sen, erhållna ur ett ofvanom Imatra och ett nere vid myn- 



') Bulletin of the geol. Inst. of University Upsala, Vol. VI, 

 pag 113 (1902—03). 



