48 



huinussyrad ammoniak (humussj'ra). Meschtschersky i) fann 

 att flnt pülveriserad ortoklas sönderdelas, om den upp- 

 hettas med humusämnen och vatten under en längre tid till 

 115° eller stannar i beröring- med dylika ämnen i trädgårds- 

 jord vid vanlig temperatur under 6 'månader. Mineralet 

 afgifver därvid sina alkaliska beståndsdelar och upptager 

 vatten. Lättast sker afskiljandet af kiselsyra. lerjord och 

 natron, svårast afgifves kali. Mellan förloppet af denna 

 sönderdelning och ortoklasens förvittring förefinnes såle- 

 des en väsentlig olikhet. Humusämnena oxideras härvid 

 dels i kolsyra och vatten, dels bildas af dem lösliga eller 

 olösliga humater. Ortoklasens sönderdelning är proportio- 

 uel mot tid och temperatur. 



Vidare faststälde Eichhorn på grund af talrika för- 

 sök, att humusrik jord, innehållande fria humussyror, sön- 

 derdelar neutrala salters lösningar under frigörande af sy- 

 ran, samt att humussyrornas värkan härvid är starkare 

 än utan medvärkan af dessa salter. Sagda invärkan sträckte 

 sig t. ex. också till fosfater, hvarvid fosforsyra och kalk- 

 fosfat går i lösning. Hvilket inflytande humusämnena bl. a. 

 utöfva på växtnäringsmedlens upplösning och assimilation, 

 därom lämna redan dessa antydningar en viss föreställning. 



Ofvan anfördes, att humusämnena själfva vid dessa 

 processer oxideras till kolsyra, som ju måste tänkas som 

 slutprodukt af oxidationen. Genom en sådan massalstring 

 af kolsyra utöfvas vidare, enligt försök af Dietrich, StöcJc- 

 hard, Haushofer, Cossa m. fl., sekundärt en vidgående upplö- 

 sande invärkan på mineralämnen. Af stort intresse är där- 

 för att söka bilda sig en föreställning om. huru och hvar- 



Berlin 1877. Jfr. Wollny, Die Zersetzung der organischen Stoffe 

 und die Humusbildungen, pag. 282 (1897). 



1) Ber. deutsch, ehem. Ges. 16, 2283 (1883). 



