60 



än om vid processen en anhydridbildning' (vattenafspjälk- 

 ning-) hade ägt rum. Under den andra perioden afskiljes 

 däremot väte i relativt större mängd, sa att de svarta hu- 

 minsubstanserna åter innehålla väte och syre i samma för- 

 hållande som i vatten. 



Källsyrornas bildning ntgör enligt Mulder den tredje 

 perioden af humusbildningen. De af Berzelius i ockra och 

 i källors vatten upptäckta syrorna källsyra och källsats- 

 syra höra hit; Mulder ger dem benämningarna Tcrensyra 

 och aprolirensyra och anser att de bildas ur de i det före- 

 gående nämda ämnena genom fortsatt oxidation. Den brun- 

 färgade apokrensyran förefinnes i en lätt- och en svårlus- 

 1ig form. Krensyran är åter färglös och bildas ur den 

 förra genom reduktion samt öfvergår åter vid oxidation i 

 denna. Anmärkas bör, att de båda syrornas enhetlighet 

 förefaller lika problematisk som humusämnenas. 



I Senfts ofvan citerade arbete uttalas en annan upp- 

 fattning om betingelserna för ulmin- och huminsubstausernas 

 uppkomst. Enligt Midder vore huminbildningen företrädes-^ 

 ^is en oxidationsprocess, men detta motsäges däraf att hu- 

 minämnena som nämdt innehålla relativt mera väte än ut- 

 gångssubstanserna, hvarför reduktiousprocesser borde med- 

 värka vid deras bildning. Att vid den i närvara af större 

 mängder vatten gynnade humusbiiduingen en jämförelsevis 

 starkare väteafspjälkuing skulle äga rum, vore likaledes 

 kemiskt sedt en anomali. Senft företräder den uppfattning, 

 att de bruna ulminsubstanserna uppkomma på sådana loka- 

 liteter, där luftens tillträde är väsentligen förhindradt. 

 Dessutom anser han att ulminämnena bildas hufvudsakli- 

 gast ur kväfvefria ämnen. Humiu skulle däremot lättast 

 uppkomma ur kväfvehaltiga ämnen, och då oberoende af 

 om luften har tillträde eller icke; ur andra ämnen skulle 



