61 



■det endast bildas vid fritt lufttillträde. Ulmiii vore där- 

 för i det stora och hela en förruttnelseprodukt, humin en 

 förmultningsprodukt, i den bemärkelse dessa processer ti- 

 digare ^) uppfattades. 



Angående humussubstansernas kemisJca sammansätt- 

 7iing hafva olika forskare, äfven vid användning af likar- 

 tadt material, kommit till ganska afvikande resultat, hvaraf 

 redan framgår, att dessa ämnen ej äro enhetliga. Härtill 

 har en viktig omständighet bidragit, nämligen deras Icväfve- 

 halt. Denna har förklarats på tvänne sätt, dels så att den 

 antingen härrör af ammoniak och andra enklare kväfveför- 

 €ningar, hvilka vore i en intim men likväl saltartad bindning 

 i de undersökta humusämnena, dels att kväfvet vore ett 

 konstituerande element i dessas molekyler. Den förra upp- 

 fattningen har företrädts af Sprengel och Mulder, den se- 

 nare af Herrmann. Sistnämda åsikt måste anses vara den 

 riktigare, hufvudsakligen på grund af Eggertz' undersök- 

 ningar 2), hvilka gifvit vid handen, att kväfvet i humus- 

 ämnena ingår som en mycket fast bunden, väsentlig be- 

 ståndsdel, om också en del äfven förefinnes såsom ammoniak. 



Att äfven svafvel förekommer i de humussubstanser, 

 som bildas i naturen, anser Eggertz stå utom alt tvifvel, 

 emedan svafvelsyra ständigt bildas vid deras oxidation på 

 våta vägen, och askan af dem alltid innehåller sulfater, 

 såvida baser i tillräcklig mängd äro närvarande. Angående 

 fosforhalten företräder Eggertz på grund af sina omfattande 

 försök, enligt hvilka fosforsyra alltid uppträder vid hu- 

 musämnenas oxidation både på torra och våta vägen, den 



1) Sid. 10, not. 1. 



-) Medd. från kongl. landbruksakademiens experimentalfält. 

 J\« 3 1888, sid. 1 — 66. Jfr. bland senare forskare Dojarenko. Landw 

 Versuchst. 56, pag. 311 (1902). 



