27 



våra insjöar. Utom färgen hos vattnet, som förorsakas af 

 tillflöden från närbelägna kärr och mossar, hvilka inne- 

 hålla ett brunt, nästan svart vatten, för Starnbergersjön 

 dessutom järnmalm, som upphemtats från dess botten. 



Godkännande Springs på experimentel väg faststälda 

 erfarenheter, att en grumling eller fällning, hvilken hindrar 

 de mera brytbara strålarnas genomgång, kan åstadkomma 

 en förändring i vattnets blåa färg, anser Ule att detta 

 likväl ej är den enda orsaken, åtminstone då det gäller 

 sötvatten. Insjöar i geografiskt olika situerade länder upp- 

 visa en mycket olika vattenfärg. De alpina sjöarna, hvilka 

 företrädesvis bespisas från bärgskällor eller bärgsbäckar, 

 äga ett blågrönt, från organiska beståndsdelar merendels 

 fritt vatten. Däremot erhålla sjöarna i det nordtyska slätt- 

 landet sitt tillflöde från ytvatten eller bäckar, som framgå 

 ur grundvatten. Detta är merendels rikt på organiska 

 beståndsdelar, isynnerhet om det passerat torfmossar, och 

 på den grund brungrönt eller brunt. Denna färg äga 

 därför de nordtyska sjöarna. I detta geografiska faktum 

 ligger ett bevis därpå, att jämte de af Spring anförda fy- 

 sikaliska förhållandena också de upplösta organiska ämnena 

 in värka på färgen hos vattnet. TJle ansluter sig därför till 

 den af Wittstein (se ofvan) först uttalade och sedan af Fo- 

 rel antagna teorin om orsakerna härtill. De under olika 

 årstider framträdande växlingarna i vattenfärgen, från 

 brungi'önt om sommaren till blågrönt under höst, vinter 

 och vår, återföras af Ule till de s. k. konvektionsström- 

 marnas värkningar, hvilka åstadkomma termisk utjämning 

 mellan skikt med olika temperatur och som enligt Spring 

 i likhet med en grumling genom fasta partiklar kunna 

 åstadkomma en färgförändring. De kunna såsom tillfälliga 

 här förbigås. • 



