13 



lys på sin halt af organiskt koU). Efter en ändamålsen- 

 lig behandling af profven (hvarom mera längre fram), i 

 afsikt att aflägsna alla mekaniskt inneslutna organiska läm- 

 ningar i malmerna, visade sig samtliga prof, sedan Tcarbonat- 

 Jcolet horträlcnats, utan undantag innehålla icke obetydliga 

 mängder Icol af förstnämnda slag. Kolhalten varierade mel- 

 lan 0,99 7o och 4,11 7o; omräknad på humusämnen af samma 

 slag som i våra sjövatten, föll den ungefärliga procenthal- 

 ten af humusämnen mellan gränserna 1,98 och 8,22, alt i 

 viktsprocent. I samtliga prof gjordes dessutom försök att 

 med alkalier extrahera humussyror, och utföllo de likale- 

 des utan undantag i positiv riktning. Vid omskakning med 

 utspädd natronlut erhöllos nämligen brunfärgade lösningar, 

 ur hvilka vid tillsats af saltsyra en mörkbrun flockig sub- 

 stans utfäldes. 



Analyserna öfver dessa prof föreligga närmare be- 

 skrifna i fjärde afdelningen af föreliggande afhandUng. 



Då de undersökta profven tagits på måfå från sjö- 

 och myrmalmer, hvilka härstammade från vidt skilda trak- 

 ter af landet, så torde man, i betraktande af det öfveren- 

 stämmande resultatet från ett så stort antal fyndorter, redan 

 härigenom kunna anse ofvan gjorda förutsättning vara väl 

 grundad, att sjöarnas humusämnen spela en viktig roll vid 

 sjömalmshildningen; då äfven myrmalmerna förnämligast 

 anträffas på sådana lokaliteter, där vattenlösliga humus- 

 ämnen i riklig mängd finnas till hands, torde denna slut- 

 sats äfven kunna utsträckas åtminstone till en del af detta 

 slags malmer. 



Fjärde afdelningen af arbetet innehåller dessutom ett 

 försök till utredning, hvarför och på hvilket sätt järn- 



^) Härmed menas kol, som ännu befinner sig inom komple- 

 xer af organisk-kemisk natur, till åtskilnad från karbonatkol. 



