11 



aluminiumsalter. Utan att ännu närmare ingå på resulta- 

 ten, må redan i detta sammanhang; anföras, att försöken 

 l^ekräftade den vid ofvannämda undersökning- af Vanda- 

 vattnet vunna erfarenheten, att vattnet vid tillsats af ferri- 

 kloridlösning, som nästan uteslutande användts som fäll- 

 ningsmedel, praktiskt taget affärgades, att endast en min- 

 dre del organiska ämnen kvarblifver däri efter utfällnin- 

 gen samt att den utfålda delen otvifvelaktigt är af vege- 

 tabiliskt ursprung. 



Resultatet af denna undersökningsserie innehålles i 

 andra afdeluingen af föreliggande arbete. I därpå följande 

 tredje afdelning redogöres i sammanhang härmed för de i 

 våra vattendrag förekommande humusämnenas allmänna 

 egenskaper, såsom oxiderbarhet, fällbarhet, saltbildning m. m. 



Den lätta flockiga, gråbruna fällning, som åstadkom- 

 mes vid tillsats af ferriklorid till humushaltigt vatten, 

 sintrar vid torkning tillsammans och bildar vid 100 à 110° 

 en mörkbrun, nästan svart, kompakt massa af jämförelse- 

 vis hög specifik vikt. Brottet är mussligt och något glän- 

 sande. Då jag vid särskilda tillfällen funnit att sjömalm, 

 synnerligast sådan som upphämtas från något större vat- 

 tendjup, där den förekommer i sammanhängande, flata 

 stycken af handstorlek och därutöfver, i sitt inre företer 

 ett liknande utseende, fördes jag härigenom på tanken, att 

 dessa mörkare partier af malmen skulle äga en liknande 

 sammansättning som de på konstgjordt sätt erhållna för- 

 eningarna af humusämnen och järn. Jag förestälde mig 

 till en början, att den mörkare delen af järnmalmen vore 

 i mindre grad omvandladt humusjärn, som järnkällor, h vilka 

 mynna ut på bottnen af sjöarna, vid lämplig utspädning 

 och efter föregående oxidation af järnet frän ferro- till 



