63 



Ehuru olikheterna i dessa och öfriga analyser, hvilka 

 af andra forskare blifvit utförda öfver huminsubstanser, 

 till någon del bero på att materialet torkats vid olika tem- 

 peratur, så visar redan ofvanstående tabell, att man icke 

 kan tala om enhetliga, ur humusjord framstälda ämnen. 

 Då man betänker, huru heterogent och varierande det af 

 afdöda olika växt- och djurdelar bestående råmaterialet 

 för det sistnämda är, vidare huru olika biologiska och ke- 

 miska processer detta råmaterial, alt efter lokala tempera- 

 tur- och fuktighetsförhållauden äfvensom kemisk samman- 

 sättning af markens oorganiska beståndsdelar, varit utsatt 

 för, så kan förhållandet i själfva värket ej vara annor- 

 lunda. 



Vid substansens torkning använde de äldre forskarena 

 en temperatur, uppgående ända till 195°. Under sådana 

 förhållanden afgifva de lätt sönderdelbara humusämnena 

 gaser, h varför det undersökta materialet i själfva värket 

 icke utgjordes af det ursprungliga materialet. Jag har 

 funnit, att de af mig undersökta humussubstanserna redan 

 vid en upphettning till 120° à 130° färgas mörkare och 

 således undergå sönderdelning, och har jag därför användt 

 en torkningstemperatur af 100 till 110° och naturligtvis 

 upphettat till viktskonstans, hvilkeu inträder under 1 till 2 

 dagars förlopp. För att konstatera, huruvida härvid nå- 

 gon sönderdelning inträffat, torkades i ett särskildt fall ett 

 annat prof af substansen (ferrihumat från Vanda ås vat- 

 ten) i vakuumexsickator öfver konc. svafvelsyra till vikts- 

 konstans, hvilket tog flere månader i anspråk. Försöket 

 visade, att substansen efter denna hehandling hade samma 

 sammansättning, som efter upphettning till 110°. Häraf 

 framgår, att någon sönderdelning af substansen vid sist- 

 nämda temperatur ännu icke äger rum. 



