68 



lösa, men äfven andra växtbeståndelar, såsom stärkelse, 

 gummi, socker, slem etc. samt i förruttnelse stadda ani- 

 maliska ämnen kunna gifva upphof åt dem. Denna upp- 

 fattning delades också af andra äldre författare på områ- 

 det. En afvikande åsikt uttalades af Hoppe-Seyler i), som 

 anser att cellulosa under vanliga förhållanden ej bildar 

 dem, utan lämnar materialet för metanjäsningen; endast på 

 konstgjord väg kunde humusbildning äga rum ur cellulosa, 

 vid dess upphettning med vatten till 180 à 200°. Samma 

 åsikt vis à vis cellulosans roll har uttalats af Benni"^). 

 Då man emellertid tager i betraktande, att cellulosa vid 

 invärkan af syror och alkalier ger upphof åt alldeles lik- 

 nande konstgjorda humusämnen som andra kolhydrat, då 

 vidare också cellulosan kan hydrolyseras, om också med 

 större svårighet, så torde den uppfattning mera närma sig 

 den rätta, att cellulosan icke allenast deltager i humus- 

 bildningen utan måhända utgör en af de viktigare rå- 

 materialen därför. Om de lätt hydrolyserbara sockerar- 

 terna, stärkelse o. s. v., hvilkas vattenanlagringsproduk- 

 ter ganska lätt sönderdelas af lägre organismer och hvilka 

 därför synnerligt lätt borde försvinna ur jorden, enligt 

 Hoppe-Seyler och Benni delvis kunna öfvergå i humusäm- 

 nen, huru mycket större möjligheter förefinnas icke för 

 den beständigare och därtill olösliga cellulosan att bilda 

 sådana? 



Men för öfrigt äro icke cellulosa och andra kolhydrat 

 det enda råmaterialet för humus. Vi hänvisa till följande 

 satser af Benni, hvilka man med ofvanangifna reservation 

 angående cellulosan torde kunna i hufvudsak omfatta: 



O Zeitschr. physiol. Chem. 13 (1889). 



=) Zeitschr. f. Naturwissenschaften 69, 145 (1896). Chem. Cen- 

 tralbl. 1897 I, 31. 



