Sis 



gen eller ej, så kan man betrakta ifrågavarande järnfäll- 

 ning-ar antingen såsom ett . slags normala salter af de i 

 vattnet ingående humussjTorna, bildade genom att väte i 

 hydroxyl- (eller imid-)grupper blifvit ersatt genom järn, 

 eller ock såsom basiska salter, i hvilken den mot basen i 

 fällningsmedlet svarande oxiden, här således Fe^Oi, adde- 

 rats till de färgande organiska ämnena i vattnet. Sist- 

 nämda uppfattning synes på följande grunder mera berätti- 

 gad. Dels stå de i vattnet förekommande färgande sub- 

 stanserna genetiskt kolhydraten nära, hvilka öfverhafvud 

 bilda dylika föreningar. Ex.: ur druf socker C^Hi^Oq. CaO, 

 4 CeE^^Oß ' 3 BaO^ Ce^Siaög . 5 CuO; ur fruktsocJcer CqH^^Oq-^- 

 SCaO; ur rörsocker 012^220^. .2 CaO, C,2^22Öii. 3 Ca O, 

 Ci2^22Öii.2Ä-0, (7i2i^22Ön.5aO; ur stärkelse {CeH^oO,. 

 PhO)x; ur cellulosa {C,H,,0,.PW)x, 8 C,H,^0, . 3 FhO m. m. 

 Dels sammanträda svagare syror med svagare basers jo- 

 ner till basiska salter; att de färgande substanserna i våra 

 vatten synas vara syror, och svaga sådana, med en styrka 

 som understiger kolsyrans, skall längre fram visas. 



I följd häraf baseras uträkningen af analysresulta- 

 ten för den i de utfälda ferrifö reningarna ingående orga- 

 niska substanserna på antagandet, att dessa föreningar 

 kunna uttryckas genom formeln itÅ-^-mUxOy, däri A är 

 ett kolhydrat, x, y, n och m äro hela tal och EîcOî/ en 

 metalloxid, hvars sammansättning bestämmes af metallens 

 R valens i ifrågavarande föreningar. Betecknas den kom- 

 plex af de med kolhydraten genetiskt förknippade humus- 

 ämnena med A och R med Fe"^, så skulle sammansättningen 

 hos järnfällningen efter behörig torkning kunna uttryckas 

 genom skemat nÄ-^-mFe^O-i^). Och fråndrages den vid 



^) Härvid afses frän de obetydande mängder andra metaller 

 resp. metalloxider, som inga i fällningen, hvilkas kvantitet för- 



