84 



3. Några andra järnliumater ur Vanda ås vatten. 



I sammanhang med ofvanstående analyser för utrö- 

 nande af det ur Vandavattnet erhålla ferrihumatets kvanti- 

 tativa sammansättning-, äga följande tvänne analyser i annat 

 hänseende ett visst intresse. Den ena är utförd under år 

 1905 på en fällning från en mindre, af ing. B. Rosenius på 

 Zilliaeus' reningsprincip med ferriklorid byggd hemrenings- 

 apparat. I apparaten försättes dagsbehofvet af det hu- 

 mushaltiga vattenledningsvattnet med sin för utfällning 

 lämpliga portion ferrikloridlösning, hvarefter filtreringen 

 utföres af apparaten. Det undersökta profvet hade under 

 någon tid ansamlat sig i apparaten och företedde icke det 

 vanliga flockiga, utan ett mera kornigt utseende. Som van- 

 ligt utfördes torkningen vid 100 à 110° till konstant vikt. 

 Analysen gaf följande resultat: 



1. 0,1888 g substans gaf 0,i388 g CO2 och O,050i g H^O; 



2. 0,2102 g „ „ 0,1524 g OO2 „ 0,05i3 g „ ; 



3. 0,1132 g „ förlorade vid glödgning 0,468 g, mot- 



svarande 41,34% organisk substans. 

 Härur beräknas: 



1. 2. I medeltal 



C 20,05% 19,77% 19,91% 



H 2,98 „ 2,87 „ 2,92 „ 



-'^*?2Ö3 + oorg. subst. — 58,66 „ 



För bestämning af kväfvehalten räckte substansmäng- 

 den icke till. Antaga vi att den är densamma vi förut 

 erhållit, nämligen 2,25 7o på organisk substans, så beräknar 

 sig för utgångsmaterialet med en halt af 41,34 7o orga- 

 nisk substans 0,95 7o N. Följaktligen skulle det undersökta 

 humatet få följande sammansättning i): 



1) I betraktande af den föga föränderliga kväfvehalten (jfr. 



