127 



buckligen skeende. Väl klarnar vattnet först senare (jfr. 

 sid. 119 och 122) under afsättning af fällningen, men långt 

 förrän detta sker, erhålles genom filtrering ett fullkomligt 

 klart vatten. 



Härmed äro vi inne på frågan, under hvilJca förhål- 

 landen en utfällning medels ferriJdorid äger rum. Härom 

 äga vi ingalunda en tillfredsställande kännedom, lika litet 

 som vi veta, hvarför koagulering af ägghviteämnen och 

 andra liknande, i naturen alstrade kolloider sker. 



I det följande må endast några synpunkter i frågan 

 meddelas, hvilka kunna tjena som bidrag till en framtida 

 diskussion utan att göra anspråk på att uttömande behandla 

 problemet. Detta så mycket mindre, som ifrågavarande 

 hiimusämnen, såsom så ofta i denna uppsats framhållits, 

 icke äro enhetliga utan blandningar, hvarför olika vatten 

 kunna innehålla olikartade representanter för dessa ämnen, 

 hvilka förty också kunna kemiskt förhålla sig olika. Vidare 

 må påpekas, att vår bristande kännedom om ifrågavarande, 

 i våra sötvatten förekommande humusämnen är så stor, 

 att vi icke ens med absolut säkerhet veta, om dessa äm- 

 nen föreligga lösta, (kolloidalt lösta?) i fritt tillstånd eller 

 bundna vid baser. Slutligen gå de åsikter, som uttalat som 

 de i mullj orden förekommande humusämnenas (humussyror- 

 nas?) föreningar med baser, mycket åtskiljs; vid en diskus- 

 sion af de ämnen af liknande ursprung, som förefinnas i 

 våra insjöar, måste dessa åsikter tillmätas ett visst intresse, 

 hvarför vi till först i korthet relatera därom. 



Enligt Mulder ^) äga kolsyrade alkaHer i hög grad 

 förmågan att sönderdela humussyrans föreningar med kalk, 

 magnesia och metalloxider, genom att de afskilja baserna 

 och bilda humussyrade alkalier, som äro lösliga. Något i 



1) Die Chemie der Ackerkrume. S. 260 ff (1862). 



