148 



Efter deuna korta afvikelse, afsedd att beröra be- 

 tingelserna för järuockraus bildning', återgå vi till vår fram- 

 ställning. Enligt hvad vi framhållit, förefinnes under de i 

 vårt land herskande förhållandena nästan alltid möjligheter 

 för ferrokarbonatet i de järnförande källornas vatten att 

 sammanträifa med de allestädes i marken och sjöarna när- 

 varande, lösta humusämnena. Följaktligen inträder öfver- 

 alt, där källvatten af detta slag framkväller, en bildning 

 af lösligt ferrohumat. Nu visa för ändamålet anstälda la- 

 boratoriiförsök, utförda med ren ferrobikarbonatlösning och 

 det humusrika vattenledningsvattnet i Helsingfors, att oxi- 

 dationen af ferrohumatet ögonblickligen begynner med till- 

 hjälp af det i vattnet lösta syret, samt att denna oxidation 

 inom kort är slutförd. Redan efter ett par timmar be- 

 gynte en så beredd lösning, hvilken på 30 1 innehöll c:a 

 1 g järn såsom ferrokarbonat, antaga den brungult opali- 

 serade färg, som angifver förekomsten af ferrihumat i lös- 

 ningen. Ute i naturen torde denna oxidation kunna äga 

 rum ännu hastigare. Detta betingas ofvan jord af den 

 större syretillgången, men äfven på bottnen af våra insjöar 

 är enligt hvad vid hydrografiska kommissionen utförda be- 

 stämningar gifvit vid handen, vattnet så rikt på syre, att 

 dess mängd mer än väl räcker till för oxidation af ferro- 

 humatet till ferrihumat. Vi förfoga öfver följande tal be- 

 träffande Loj o sjö (på Karislojo sidan) ^). 



Detta kan bero på en tillfällighet, men äger utan tvifvel det in- 

 tresse, att betingelserna för denna fällnings bildning äfvensom dess 

 sammansättning färtjena att närmare undersökas. 



*) Profven togos mellan Suurniemi och Vikkerois (Harja- 

 valta). 



