181 



emedan de olika märkenas mängd är ganska varierande och 

 beroende dels af råmaterialets kvalitet, dels af destillations- 

 processens förlopp, så torde det likväl ej vara därifrån alt- 

 för aflägset. I alla händelser visar detta tal, jämfördt med 

 ofvan anförda pris på amerikansk vara, att det finska ter- 

 pentinet, om det besitter mcVjligheter att konkurrera med det 

 amerikanska, för det närvarande står lågt i pris. 



Eedan vid en ytlig blick på de i handeln förekommande 

 terpentiusorterna framgår emellertid den stora skilnaden 

 mellan dem och det amerikanska handelsterpentinet. T. o. 

 m. de bättre sorterna 1 a oeh 1 6 äga, om ock endast i 

 lindrig grad, den egendomliga, genomträngande lukt, hvilken 

 kan skönjas i nymålade lokaler, enär det finska råterpenti- 

 net användes till beredning af oljefärger. För detta ända- 

 mål äger det nämligen på grund af sin stora flyktighet å 

 ena sidan, och à den andra sin stora lösningsförraåga för 

 hartser och oljsyrans oxidationsprodukter, samma använd- 

 barhet som den amerikanska varan. Det enda som gör det 

 finska terpentinet vida oangenämare, är den redan nämnda, 

 skarpa och mer eller mindre obehagliga lukten och, såvidt 

 det gäller ljusare färgnyanser, dessutom den utpräglade 

 gula färgen hos de mindre goda märkena. Som hufvudupp- 

 gift föresatte jag mig därför 1) att hestäymna arten af de 

 föroreningar, som framkallar det fnsha råterpentinets lukt 

 oeh gula färg, och i sammanhang härmed afsåg under- 

 sökningen 2) att utarheta metoder för att lätt och utan men 

 för terpentinets hufvudbeståndsdelar aflägsna dessa förore- 

 ningar. 



Om det senare var realiserbart, möjliggjordes utan 

 tvifvel det finska terpentinets afsättning utom landet till 

 högre priser än hemma. Men en ännu viktigare följd häraf 

 vore den. att terpentintillvärkningen kunde bedrifvas i vida 



