182 



större skala än hittills, hvilket i sin tnr skulle öka expor- 

 ten och således i sin mån tillföra landet en ny inkomstkälla. 

 Möjligheterna häraf inses, då man tager i betraktande rå- 

 materialet och de öfriga produkter, som bildas vid terpen- 

 tintillvärkningen. 



Terpentinet uppträder som nämdt såsom biprodukt vid 

 tjärtillvärkningen. Denna har under de senare decennierna 

 blifvit alt rationellare utvecklad, både hvad apparatur och 

 förfaringssätt, men äfven hvad råmaterialet beträffar. 

 Operationen sker i stora järnretortrar (tjärugnar), hvilkas 

 konstruktion vi dock här ej kunna närmare ingå på. De 

 flyktiga destillationsprodukterna kondenseras i därför af- 

 sedda delar af apparaten. Kondensatet, det s. k. tjärvatt- 

 net, innehåller i mindre mängd metj-lalkohol eller träsprit 

 och aceton, i något större mängd ättiksyra, och tages i all- 

 mänhet ej tillvara ^). Ofvanpå detta tjärvatten flyter det 

 med vattenångorna lätt öfvergående terpentinet. Det af- 

 skiljes och omdestilleras under tillsats af kalk, hufvudsak- 

 ligen för att binda syror och fenoler. 



Med de små kvantiter metylalkohol och aceton, som 

 förefinnes i destillatet, torde möjlighet att på lönande sätt 

 tillgodogöra sig dessa produkter knappt förefinnas. 



Eåmaterialet för tjärdestillationen förtjänar att sär- 

 skildt uppmärksammas, då det gäller en tillvärkning i myc- 

 ket stor skola. För att erhålla ett möjligast stort utbyte 



') Endast om destillationen sker med ett större antal ugnar, 

 synas möjlighet föreligga att kunna tillgodogöra ättiksyran, ge- 

 nom att tjärvattnet indunstas med kalk, ty i sådant fall lönar det 

 sig att anlägga en afdunstningspanna af lämplig beskaffenhet. 

 Denna bör äga dubbel botten och upphettas med öfverhettad ånga, 

 i annat fall blir den råa ättiksyrade kalken (gråkalken) för mörk 

 och oren, för att få afsättninff. 



