202 



några gånger med 10 Vo natronlut och torkades med glöd- 

 gadt-kaliumkarbonat. Därefter kokades vätskan i 14 tim- 

 mar med öfverskjutande metalliskt natrium, som tillsattes 

 småningom och sålänge någon invärkan ägde rum. Vät- 

 skan öfverdestillerades och kokades ånyo med natrium en 

 timmes tid, utan att någon synnerlig invärkan på metallen 

 kunde iakttagas. Den destillerades och öfvergick till ena 

 hälften alldeles konstant vid 65 — 66°, till den andra vid 

 66 — 68°. Specifika vikten (bestämd med Mohr'ska vågen) 

 utgjorde: 



Fraktion 65—66° d }° = 0,8906, 

 66—68° ,, =0,8910, 

 hvaremot Atterberg funnit den = 0,887, Harries åter 



Att kokpunkten och spec, vikten delvis visade sig 

 högre än hvad nämde forskare funnit, kunde möjligtvis 

 bero på att den andra möjliga striikturisomeren till sylvan : 



/^-metylfuran 

 ffC—C. CB, 



II II 

 HC CH 



V 



o 



kunde föreligga. Möjligt är också, att benzol, hvilken före- 

 fins i fördropparua (se nedan) och som synnerligt lätt öf- 

 vergår med andra, lägre kokande ämnen, förorenade de- 

 stillatet, i någon mån höjande både specifik vikt och kok- 

 punkt. 



Fraktionen 85 — 90°. 



I den allmänna öfversikten öfver de erhållna fraktio- 

 nernas egenskaper framhölls redan, att fraktionerna, begyu- 



