211 



N,HC,H, 



CHi^. C — C. C H 2. CH^ , 



Att döma af utgiing-smaterialets intensiva färg och fär- 

 gade ångor, föreligger sannolikt i den lättare lösligare hydra- 

 zonen den sistnämda substansen, dock förorenad; enligt upp- 

 gifter i litteraturen är den också skäligen lätt löslig i is- 

 ättika. Huruvida den svårlösligare hydrazonen utgör dia- 

 cetyls motsvarande förening, som äger smältpunkten 239° 

 och är svårlöslig äfven i varm isättika, må lämnas oaf- 

 gjordt. Omöjligt är icke, att denna med främmande sub- 

 stansers ångor synnerligt lätt flyktiga förening skulle trots 

 den lägre kokpunkten (87°), förefinnas i ifrågavarande frak- 

 tioner. 



Vid omdestillering af fraktionerna 105 — 110° och 110 

 — 115° erhöllos synnerligt stora andelar, som samlades om- 

 kring 110°. Då desamma med fenylhydrazin gåfvo endast 

 obetydliga mängder fasta hydrazoner och således ej kunde 

 bestå af den vid dessa temperaturer kokande acetylpropionylen, 

 gjordes försök att isolera ifrågavarande ämne, och lyckades 

 detta bäst genom att i vakuum destillera den med fenyl. 

 hydraziu försatta produkten. De med ifrågavarande före- 

 ning reagerande substanserna blefvo då kvar i kolfven, 

 medan de icke reagerande öfvergingo. På så sätt erhölls 

 från 100 g af fraktionen 105 — 110° 68 g af en färglös, 

 Ijusbrytaude vätska, hvilken vid destination hufvudsakligen 

 öfvergick vid 111°. En större förfraktion, som destille- 

 rade vid 106 — 108°, var liksom ock sistnämda hufvudfrak- 

 tion, kväfvefri. För att utröna, huruvida någon homolog 



