212 



till furan förelåg-, gjordes en analys på denna produkt, med 

 följande resultat: 



C=86,37Vo 

 H— 9,r'3 „ 

 0= 4,60 .. 



100,00 %. 



Härigenom dokumenterade sig fraktionen 106 — 108° såsom 

 en blandning, däri sannolikt något furanderivat ingick. 



Den vid 110 — 111- kokande fraktionen kunde på grund 

 af sin lukt ntan svårighet igenkännas som toluol, och då 

 specifika vikten hefanns utgöra d J? = 0,s648, medan toluolens 

 motsvarande utgör 0,8-23, så förelåg kolväte ganska rent. 



Toluolen identiflcerades dels genom att öfverföra ett 

 prof i en blandning af o- och 2>toluidin: den erhållna pro- 

 dukten visade de färgreaktioner, som tillkomma o-toluidin. 

 Ett annat prof öfverfördes i 2,4-dinitrotoluol. 



För ändamålet hälldes toluolfraktionen i små portio- 

 ner utan afkylning till rykande salpetersyra, hvarefter konc. 

 svafvelsyra tillsattes och det hela under V2 timmes tid 

 underkastades svag kokning. Produkten uthäUdes på kros- 

 sad is. Efter upprepad tvättning med kallt vatten omkristal- 

 liserades produkten ur het kolsvafla. hvarvid smältpunkten 

 steg till 69°. Då produkten, trots upprepad omkristaUi- 

 sering ur nämda medium, ej visade en fullt riktig kväfve- 

 halt, gjordes ännu en kristallisation ur metylalkohol. Smält- 

 punkten steg nu till 70,5° ') och analysen gaf följande 

 resultat: 



1) Enligt Mills (PhiL Mag. [5] 14. 27) är den 69,2—69,5°, en- 

 ligt Devilh 70,5° {Berz. Jahresb. 32. 361.) 



