1. Om åskvädren i Finland i allnnänhet. 



Den föreställning man vanligen gör sig om åskväd- 

 ren är den, att de äga rum i ett smalt band, hvilket 

 skrider framåt i en riktning, som är vinkelrät mot ban- 

 dets längdriktning ^ Askvädersfrontens längd kan stundom 

 uppgå till flere hundra kilometer. Sålunda uppvisa under- 

 sökningarna i Frankrike åskväder, hvilka från Pyrenéerna 

 och Medelhafvet i S. sträckt sig ända till kanalen i N., såsom 

 åskvädret den 14 Maj 1865 2. 



Längden af den sträcka åskvädersfronten tillrygga- 

 lägger är ofta betydlig. Sålunda drog det åskväder, som 

 omkring kl. 1 a. den 8 Juli 1870 ^ bildade sig vid Biskaya- 

 viken ända in i Tyskland, dit det nådde omkring kl. 7 

 på aftonen. 



Undersökningar utförda i Sverige visa emellertid, att 

 åskvädren ej alltid uppträda i dylika band *. Tvärtom före- 

 komma åskväder, som rasa på ett mycket inskränkt område 

 4 à 5 kilometer i diameter, såsom åskvädret den 25 Juli 

 1872 i Skandinavien ■\ 



Ehuru uppfattningen af åskvädren såsom långa smala 

 band i hufvudsak måste anses vara bevisad, så återstår 



^ v. Bezolcl und Lang, Beobachtungen über Gewitter in Bayern 

 1880 p. 6; Hann, Lehrbuch der Meteorologie p. 511. 

 ^ Atlas des orages 1865. 



* Atlas météorologique de l'observatoire de Paris 1869—71. 

 ■* Mohn et Hildebrandsson, 1. c. p. 12. 



* 1. c. 



