14 



iakttagas. Men om också icke så vore fallet, visa dock tx. 

 undersökningarna i Bayern ^ att kornblixtarna alltid äga 

 sin motsvarighet i åskväder. C. Tillman anför härpå som 

 exempel, att de kornblixtar, som den 3 September 1891 ^ 

 iakttogos i hela Syd-Tyskland voro reflexer af ett åskväder 

 som rasade på öfver 200 km. afstånd från observationsor- 

 terna. I hvarje händelse kunna vi därföre anse att dessa 

 kornblixtar ägt sin motsvarighet i åskväder, hvilka då ref- 

 lexförhållandena om vintern, då molnen öfverhufvudtaget 

 stå lägre '^ och i synnerhet i snöstormar, då atmosfärens 

 genomskinlighet ej är altför stor, ej kunnat vara alltför 

 långt aflägsna från observationsorterna. Vi kunna därföre 

 betrakta alla dessa fall såsom åska med dunder. De äga 

 därföre sitt speciella intresse, som exempel på vinteråsk- 

 väder. 



Indelningen af åskvädren i värme och hvirfvelåsk- 

 väder, hvilken indelning redan af Professor A. F. Sundell 

 blifvit berörd * är ganska osäker. Öfvergångsformer finnas 

 nämligen. Dock kan man i allmänhet säga, att hvirfvel- 

 åskvädren följa skarpt utpräglade minima och i allmänhet 

 hafva en mycket kort frontutveckling ^ medan värmeåsk- 

 vädren utmärka sig genom relativt långa frontbildningar 

 och uppstå vid jämnt fördeladt lufttryck. ^ 



Det i Nivala den 24 Januari observerade åskutbrottet 



1 Beobachtungen über Gewitter in Bayern 1880. p. 9.; 1883 

 p. VII. 



2 1. c. 1891 p. 3. 



^ Hann, Lehrbuch der Meteorologie 1906 p. 209. 

 ^ A. F. Sundell, Åskvädren i Finland 1887. 

 ^ Beobachtungen über Gewitter in Bayern o. n. 1888 p. 27.; 

 Hann 1. c. p. 511. 



" Hann, 1. c, 512. 



