land, hvarjämte temperaturen samtidigt steg i SAV-Finland. 

 Den 16 var nämligen temperaturen kl. 7 a. i Helsingfors 



— 17°, i Hangö — 16° och Mariehamn — 7°; den 17 åter 

 kl. 7 a. i Helsingfors — 3°, Hangö och Mariehamn — 1°. 



Det första åskväder under 1903, då äfven dunder iakt- 

 togs, inträffade den 19 Februari. Detta åskutbrott ägde rum 

 under förhållanden, som mycket likna dem den 29 Januari. 

 Som då, var äfven nu temperaturen i Skandinavien och SW- 

 Finland mycket hög, Norges vestkust kl. 7 a. -|- 5 à 9°, 

 Stockholm + 3°, Mariehamn och Hangö + 1°. På samma 

 sätt som den 29 Januari låg äfven nu ett barometerminimum 

 i N-Norge. Detta åskväder äger äfven likhet med det af 

 den 16 Februari, i det att det inträffade vid öfvergång 

 från kallt till varmt väder och hastig minimum-bildning, d. 

 v. s., stora förändringar i atmosfären. Den 18 Februari 

 låg nämligen öfver Syd-Finland en kil med högt lufttryck 

 och låg temperatur, i Mariehamn tx. kl. 7 a. — 16°, Hangö 



— 15°, Kajana — 25°. 



Äfven det i Matku den 26 Februari iakttagna åskvädret 

 inträffade under abnormt höga temperatur-förhållanden, 

 hvilka hade utbildat sig plötsligt från rätt kall väderlek. 

 Den 25 kl. 7 a. var nämligen temperaturen i Tammerfors 



— 12° och Helsingfors — 6°, medan motsvarande tal för den 

 26 Februari voro -j- 2° för hvardera. Ett delminimum låg 

 den 26 i Uleåborgstrakten. 



Ett gemensamt kännetecken för alla dessa åskväder 

 är det, att väderleken efter åskvädret ej slagit om. Detta 

 är emellertid ett af de kännetecken, som Hann anför i sin 

 lärobok i meteorologi på värmeåskvädren, hvari han (p. 510) 

 säger. „Die Wirbelgewitter bringen meist einen Witterungs- 

 umschlag, sind die Vorläufer eines solchen". Vi se sålunda 

 att dessa vinteråskväder hafva mycket, som påminner om 



