3. Betingelser för åskutbrott. 



Af det föregående framgår, att åskväder kunna in- 

 träffa såväl vid lufttrycks-maxima som vid minima. Dock 

 tyckas åskutbrotten undvika minimas centra, och vid stor 

 gradient är åskvädrens utbredning relativt liten. Ofta in- 

 träffa åskvädren vid maxima, som efterföljas af minima, 

 vid h vilkas annalkande åskvädersutbrotten aftaga eller all- 

 deles upphöra. Ett af åskvädren omtyckt ställe tyckes 

 vara den höga luftkammen mellan två minima eller våg- 

 dalen mellan två maxima. Som exempel härpå kunna åsk- 

 utbrotten den ^Vv, ^7v. ^Vvi och ^o/yj tjäna. Samma re- 

 sultat, har C. Ferrari påvisat för N-Italien. ^ En i Finland 

 ganska typisk fördelning af för åskväder gynnsamt lufttryck 

 är två maxima i W och E samt två minima i N och S, 

 hvarigenora den härvid bildade „lufttryckssadeln" kommer 

 att ligga öfver landet. Vid de flesta utbrott kunna par- 

 tiella små minima, „åskväderssäckar", påvisas, i hvilkas om- 

 näjd dessa utbrott försiggå. 



Askvädren förekomma vanligtvis vid öfvergång af 

 väderleken från kall till varm eller vanligare från varm 

 till kall. Om man jämför temperaturkurvorna med åskut- 

 brotten, synes omedelbart, att perioder med hög temperatur 



^ Mohn et Hilclebr andsson, Les orages dans la péninsule Scan- 

 dinave, p. 6. 



3 



