47 



• C) ÄshvädersfreJcvensen vid oliJca längdgrader. 



För att undersöka, i hvilken mån åskvädersfrekvensen 

 förändras med den geografiska längden, har landet indelats 

 i tre områden : I vester om 2 ° W. L. räknadt från Hel- 

 singfors meridian, II från 2 ° W. L till 2 ° E. L. och III 

 öster om 2 ° E. L. Resultaten äro här nedan anförda. 

 Antalet stationer förekommer under rubriken Ni, Nu och Nni- 



Tabell 9. 



1903 



Ni 



I 



Nir 



II 



Niii 



III 



Maj 



37 



1.7 



44 



2.5 



30 



2.8 



Juni 



41 



2.0 



55 



36 



32 



4.3 



Juli 



39 



3.5 



48 



4.1 



29 



.3.S 



Augusti 



38 



3.3 



46 



3.3 



26 



2.7 



September 



31 



0.7 



38 



1.11 



24 



0.5 



Maj — September ... 



— 



11. ,3 



— 



14.6 



— 



14.M 



Ökningen i åskvädersfrekvensen från W — E visar det 

 kontinentala klimatets inflytande. I den östligaste zonen 

 torde minskningen böra tillskrifvas Ladogas inflytande. 



Dessa resultat bekräftas äfven af åskvädersfrekvensen 

 för de olika länen. Beroende af deras läge i W och E, N och 

 S samt närhet till hafvet, utfaller frekvensen större eller 

 mindre. Häraf förklaras St. Michels läns stora och Åbo 

 och Björneborgs läns ringa åskvädersfrekvens. 



Det kan ju vara af intresse att jämföra isotermernas 

 och isobarernas gång under sommarmånaderna i Finland 

 med de erhållna resultaten för åskans geografiska utbred- 

 ning. Man ser då S att under månaderna Maj, Juni och 

 Juli ett ganska utprägladt temperaturmaximum ligger öfver 



' Suomen Kartasto, 1899, Kartan N:o 5. 



