9. Åskvädrens perîodicitet. 



A. Askvädrens dagliga gång. 



Vid. härledningen af åskvädrens daglig-a gäng begag- 

 nas vanligen blott begynnelsetiderna för åskutbrotteu, och 

 härledes sålunda egentligen åsTcutbrottens dagliga gång. 

 Denna senare motsvarar den förra, endast så vidt alla åsk- 

 väder äro lika långa och ej alltför långvariga, man kan 

 säga, kortare än 1 timme. Dessa betingelser äro ungefär 

 uppfyllda, där åskvädren framrycka i regelbundna tåg. Men 

 där sådant icke äger rum, lämnar åskutbrottens dagliga gång 

 ej en riktig bild öfver åskvädersverksamhetens variationer 

 under dygnet. 



K. ProhasJca ^ har äfven visat, att, ifall man vid här- 

 ledningen af åskvädrens dagliga gång tager med i betrak- 

 tande deras långvarighet, så erhålles ett annat resultat, än 

 €m blott åskvädrens begynnelse-moment beaktas. 



Mot K. ProhasJcas uppfattning har^ framhållits, att 

 begynnelse-momentet af ett åskväder iakttages skarpare och 

 säkrare än afslutningstiden. Emellertid torde denna om- 

 ständighet knappast influera betydligare på säkerheten af 

 resultaten enligt den af K. ProhasTca föreslagna metoden. 

 R. Assmann har undersökt för N-Tyskland 2, i hvilken 



^ Ergebnisse der Gewitterbeobachtungen in Steiermark, Kärn- 

 ten und Krain 1885—86. 



^ Beobachtungen über die Gewitter des Jahres 1887, Ergeb- 

 nisse der Meteorologischen Beobachtungen 1887 p. XIII. 



