56 



mån de olika metoderna lämna olika resultat och funnit, 

 att man genom att beakta blott åskvädrens begynnelse- 

 moment erhåller betydligt råare tal än genom den af 

 R. ProhasJca föreslagna metoden. 



Emedan åskvädren i Finland utmärka sig genom sin 

 oregelbundenhet, så äga de ofvan anförda omständigheterna 

 synnerlig betydelse för oss. 



En anmärkning, som kan göras beträffande de finska 

 stationerna är den, att de varierat ganska mycket under ■ 

 de olika månaderna. För den skull hafva de stationer, 

 hvilka varit i verksamhet hela året, „fasta stationer", åtskilts 

 från de öfriga och har den dagliga gången för de först- 

 nämnda härledts enligt åskvädrens begynuelsemoment. Dess- 

 utom har den dagliga gången för alla stationer härledts 

 skildt för kust- och inlandsstationerna enligt K. Prohaskas 

 metod, hvarvid kvarttimmen auvändts såsom den minsta 

 tidsenheten. Summan af de på detta sätt erhållna kvart- 

 timmar har dividerats med 4, hvarföre de i denna tabell 

 anförda talen äfven angifva åskväderstimmar. 



Vid alla dessa beräkningar har Helsingfors tid användts. 

 De obetydliga fel, som härigenom uppkomma äro af samma 

 storleksklass som observationsfelen och borteHmineras till 

 största delen i slutresultaten ^. 



Mohn et HUdebrancUson, 1. c. p. 37. 



