19 



sessan-abbedissan och hertiginnan af Södermanland — 

 med de varmaste lyckönskningar. Till den förstnämnde 

 yttrade konsistorium, att akademin delade „med alla red- 

 liga svenska män, deras älskade höga konungahus oför- 

 änderligen tillgifne", den djupaste vördnad för H. K. H:ts 

 lysande höga egenskaper, bland hvilka särskildt framhölls 

 den af stora förfäder ärfda kärleken till lärdom och nyt- 

 tigt vetande jämte nitet att hägna vetenskapernas tillväxt. 

 Ät drottningen sades, att då konsistorium blickade framåt 

 i tiden, mötte det där „med förtjusning Sveriges drottning 

 hand i hand med landets konung och far, mildt spridande 

 lugn och sällhet kring Svea bygder under en lång följd 

 af år genom glansen af sina dygder, eldande fosterlandets 

 barnabarn till efterföljd af dess dyrkade fotspår", i) 



Det var sålunda med en den vackraste sympatiytt- 

 ring för det kungliga huset, med uttalande af de mest 

 rikstrogna och lojala tankar den kungliga akademin i Abo 

 begynte det skickelsedigra året 1808. Väl må det med- 

 gifvas, att de uttryck, i hvilka dessa tankar framfördes, 

 icke så litet skattade åt tidens chargerade maner, åt dess 

 benägenhet för öfverdrifna talesätt. Men vi ha därför 

 ingen rätt att — med tanke på de framtida händelserna 

 och ännu mindre på dem, som timat tjugu år tidigare — • 

 betviila uppriktigheten af de lojala känslor, som vid detta 

 tillfälle uttalades och hvilka därintills beherskat akademin 

 i dess förhållande till landets öfverhet. 



Det blef den sista hyllning Åbo akademi egnade 

 den svenska konungen. Ty icke långt därefter timade 

 händelser, som satte de undersåtliga känslorna och för- 

 troendet till regeringens förmåga att fortfarande rädda 



') Konsist. regi Str. 24 dec. 1807 o. följ. 

 Nat. o. Folk. H. 69. 



