21 



mindre lärovärken här i orten, långt ifrån att nödgas be- 

 fara våldsamheter i deras hus och tillhörigheter, fast hellre 

 torde få hugna sig af det fientliga befälets kraftiga hägn 

 och beskydd". I denna „säkra förmodan" stannade där- 

 för konsistorium, såsom det synes enhälligt, „i det beslut 

 att all akademin tillhörig egendom orubbad i sitt förra 

 skick borde bibehållas". För tryggheten till akademista- 

 tens personer synes konsistorium icke hyst någon oro, 

 hvarför det också på hemställan af högsta befälhafvaren 

 samtyckte till att såsom akademiska medborgare mottaga 

 ett antal från den genom kriget upplösta finska krigssko- 

 lan flyktade ynglingar — däraf 10 från Sverige — för 

 att rädda dem från olyckan att förklaras för ryska krigs- 

 fångar. 1) 



Consistoriales misstogo sig heller icke — hvarken i 

 deras förmodan att de ryska trupperna skulle marschera 

 ända till Abo eller i deras „glada hopp" att fienden skulle 

 uppföra sig på anständigt sätt i staden. Ur de prokla- 

 mationer, som den fientliga öfverbefälhafvaren i sin herres 

 namn lät utgå öfver landet, fingo de veta, att den ryska 

 kejsarens mening ingen annan var än att taga det svenska 

 Finland „under sitt beskydd uti besittning för att för- 

 skaffa sig behörig Satisfaktion" för den händelse hans 

 konungsliga svenska majestät fortfarande motsatte sig det 

 „förnämsta föremålet" för h. kejs. ryska majestäts bemö- 

 danden, nämligen en billig fred med hans kejs. fransyska 

 majestät; vidare att ryssarne alls icke kommo såsom 

 fiender, men väl som „vänner ocli skyddsherrar" för att 

 göra landets tillstånd „lyckligare", samt att Finland tills 

 vidare skulle „anses i likhet med öfrige conqueterade 



1) Konsist. protok. 26 o. 29 febr. 1808. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



