14 



i den finska deputationens resa till Petersburg. I politisk 

 habilitât stående närmast prokansler, därtill ännu bevand- 

 rad i administrativa ärenden och kunnig i franskan, 

 diplomatins rådande språk, tillvann han sig till den grad 

 den nya herskarens och dennes rådgifvares uppmärksam- 

 het, att han före fredsslutet hugnades med tvenne veder- 

 mälen af kejserlig nåd och något år därefter först med 

 adlig värdighet, så med kallelse till den inhemska rege- 

 ringen. Utanför politiken stod däremot hans ämbetsbro- 

 der och anförvandt Gabriel Bonsdorff, som vid sidan af 

 sin akademiska värksamhet var mycket upptagen af all- 

 männyttiga och enskilda värf. Samma var förhållandet 

 med den tredje ledamoten af medicinska fakulteten, e. o. 

 prof. Josef Pipping, hvilken icke ägde säte i konsistorium 

 och således var ställd utanför den akademiska regeringen. 

 Den filosofiska fakultetens representanter i konsisto- 

 rium voro, efter tjänsteålder, professorerne Carl Niklas 

 Hellenius, Johan Gadolin, Frans Mikael Franzén, Anders 

 Johan Mother, (xustaf Gabriel Hällström, Johan Fredrik 

 Wallenius, Anders Johan Lagus och Johan Bonsdorff. 

 Yid behandling af frågor rörande biblioteket bereddes 

 dessutom säte åt bibliotekarien Gabriel Israel Hartman, 

 som dog under krigstiden. De flesta af dessa herrar voro 

 på sina läroområden utmärkte män och ännu i sina bästa 

 år. Franzén hade redan vunnit sitt stora namn såsom 

 skald och hedrades vid denna tid med inval till svenska 

 akademin. Gadolin var känd i utlandets lärda värld och 

 äfven Hällström hade hunnit fästa uppmärksamheten vid 

 sina arbeten. Men i de politiska händelserna hade ingen 

 inom fakulteten tagit någon värksam del och gjorde det 

 i allmänhet icke heller etteråt. Var det någon, som kom 

 att utmärka sig framom de andra, så var det den mång- 



Bidras: t. känned. af Fini. 



