12 



gens förhållande till de fientliga trupperna kan väl anses 

 sammanfattad i det cirkulär kan den 1 juni 1808 på den 

 ryska öfverbefälhafvarens anmodan och i domkapitlets 

 namn tillställde stiftets präster. Desse tillsades, såsom 

 kändt, att enskildt och offentligt förmana sina åhörare 

 „att med en kristlig och stilla undergifvenhet under den 

 Högstes allvisa skickelse samt förtröstande till Hans fader- 

 liga skygd och omvårdnad i fridsamt lugn fortsätta sina 

 vanliga näringar och lefnadsyrken, hörsamma villigt höga 

 öfverhetens och lagarnas bud samt afhålla sig ifrån alla 

 orohga och brottsliga företag, som, då de störa ej mindre 

 allmän än enskild säkerhet, tillika samla olyckor, blods- 

 utgjutelser och förödelser öfver både skyldiga och oskyl- 

 diga och aflägsna den Ijufva friden med all annan Her- 

 rans välsignelse ifrån våra hemvister." ^) 



Bector magnificus för året var jurisprofessorn Ma- 

 thias Calonius, hvilken åtnjöt stort anseende för lärdom 

 och erfarenhet samt ännu, trots sina sjuttio år, var i be- 

 sittning af stor arbetskraft och energi. I högre grad än 

 de flesta andra bedömde han de genom kriget inträdda 

 förändringarna från statsrättslig och juridiskt- formell syn- 

 punkt, och hans uppträdande under kriget har ofta fram- 

 hållits såsom en motsats till den af prokansler represen- 

 terade Subordinationspolitiken. Men hans ställning såsom 

 rektor ålade honom särskild försiktighet och genom hän- 

 delsernas utveckling — „tidens och relationernas skick*', 

 såsom det plägade heta — förmåddes äfven han att gent- 

 emot eröfraren uppträda på ett sätt, som icke var enligt 

 med hans, åtminstone vid ett tillfälle, offentligt uttalade 

 grundsatser. 



') Ättioäriga minnen s. 49. 



Bidrao- t. känned. af- Fini. 



