9 



sidan af akademins store kanslerer. Särskildt kände sig 

 konsistorium tacksamt mot honom för det värksamma 

 understöd, hvarmed han befrämjat önskningarna om upp- 

 förandet af ett nytt akademihus i st. f. det gamla, sedan 

 medlet af 1600:talet begagnade, i) Genom krigshändel- 

 serna skildes han i själfva värket vid all befattning med 

 akademin, om också några under krigets första månader 

 utfärdade skrifvelser vittnade om att han ännu ansåg sig 

 i utöfning af sitt höga ämbete. 



Såsom akademins egentliga ledare framträdde så- 

 lunda biskop Jakob Tengström, hvilken fem år tidigare 



^) I den lyckönskningsskrifvelse, hvari konsistorium efter sed- 

 vanan nyårstiden 1808 uttalade akademins „lifliga vördnad och er- 

 känsla", hette det: „H'^ad Tit. gjort och dagligen gör att dem för- 

 tjäna, kan hvarken af framtid eller eftervärld glömmas, och då Tit. 

 ärofulla bana en dag är slutad, då ingen af denna akademis nu- 

 varande lärare mera är till, skall ännu Tit. namn ofördunkladt lefva 

 icke blott i rikets häfder, utan ock i de finska sånggudinnornas nya 

 tempel och i de välgärningar Tit. dem dels beredt dels själf bevisat. " 

 I vemodiga, nästan aningsfulla ord erinrande om alltings förgängelse 

 och tidsskiftets allvar, men ock om sin tacksamhet för åtnjutna för- 

 delar och „sitt behof att så nära som möjligt sluta sig in till före- 

 målet för sin vördnad och kärlek", afslutade konsistorium sin skrif- 

 velse med följande ord: „Sådane, E. E., äro de tankesätt akademin åfc 

 E. E. egnat och hvilka vid närvarande tillfälle hos henne med för- 

 nyad liflighet återväckas. Då hon går att härmed ånyo förklara dem, 

 förenar hon därmed den varma och hjärteliga önskan, att Försynen 

 måtte än i många år beskydda E. E. dyrbara dagar, aflägsna från Tit. 

 alla smärtande bekymmer och med rik välsignelse öfverhopa Tit. vörd- 

 nadsvärda ålderdom. Måtte akademin sent sakna en så upplyst sty- 

 resman, en så nitisk välgörare, en så huld far!" Några år tidigare 

 hade konsistorium förklarat kanslers „odödliga förtjänster" vara flere 

 än att de kunde uppräknas och viktigare än att de kunde uttryckas 

 med ord, som motsvarade konsistorii „oföränderliga vördnad och upp- 

 riktiga tacksamhet." Konsistorii registr. 24 dec. 1802, 24 dec. 1807. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



