8 



undfallenhet väl icke större än att den låter förklara sig 

 genom krigsläget och känslan af hjälplöshet inför den 

 öfverlägsna motståndaren. Men i den mån den främ- 

 mande herskarens sträfvan att underlätta eröfringen och 

 tillvinna sig de besegrades benägenhet genom att upp- 

 rätthålla landets grundlagar och de skilda ståndens privi- 

 legier framträdde jämväl i hans förhållande till universi- 

 tetet, i samma mån möttes också hans löften och libera- 

 litet på akademiskt håll med en tacksamhet, som icke 

 stannade vid orden, utan till sist synes utgått från värklig 

 erkänsla och tillgifvenhet för den ädelmodiga besegraren. 

 Efter det därpå de nya politiska förhållandena hunnit 

 någorlunda ordna sig i de former, i hvilka de sedermera 

 kommo att fortbestå, antog den undersåtliga vördnaden 

 uttryck och dimensioner, som i intet hänseende gåfvo 

 efter för tidigare yttringar af lojalitet mot landets regent. 

 Särskildt i detta hänseende kunna vi på consistorium 

 academicum tillämpa ßehbinders omdöme om ämbets- 

 mannakårens benägenhet för „otidiga åtgärder", om vi 

 ock böra medgifva, att konsistorii uppträdande till första 

 början kännetecknades af en viss försiktig sträfvan att 

 undgå alltför påtagliga uttryck af underdånig hörsamhet. 

 Akademins högste styresman var sedan år 179S 

 öfverste marskalken, en af rikets herrar, grefve Carl 

 Adam Wachtmeister af Björkö. En i det hela taget 

 mindre betydande personlighet, som väl främst haft sina 

 vänliga förbindelser med Grustaf IV Adolfs förmyndare- 

 regering att tacka för sin kallelse till kansler, hade han 

 under en 15:årig tjänstetid genom välvilligt tillmötes- 

 gående och genom åt akademin utvärkade förmåner till 

 den grad tillvunnit sig de akademiska fädrens tillgifven- 

 het, att man understundom fick höra honom nämnas vid 



Bidrag t. känned. af Fini. 



