konungen under de kritiska åren och som helt natur- 

 ligt i ännu högre grad måste förefinnas hos de lägre 

 tjänstemännen i provinserna. I en icke oväsentlig grad 

 måste denna vana vid ovillkorlig lydnad under öfver- 

 heten ha invärkat försvagande på motståndskraften gent- 

 emot den ryska själfherskaren, såsom den å andra sidan 

 förklarar en god del af den beundran och lojalitet, som 

 egnades denne, såsnart han kunde anses ha trädt i den 

 svenska konungens stad och ställe. Icke utan betydelse 

 för tjänstemännens hållning under krigstiden var också 

 den uppmaning, som den finska härens öfverbefälhafvare 

 under truppernas återtåg från gränsen ställde till läne- 

 styrelsen i Nylands — Tavastehus', måhända också i andra 

 län, att kvarstå på sina platser för att efter möjligheten 

 skydda befolkningen mot de fientliga truppernas af gam- 

 malt kända godtycke. Det var en åtgärd, som måhända 

 vann allmänt godkännande inom den högre ämbetsvärlden ; 

 åtminstone hade den redan före krigets början förordats 

 bl. a. af generalen, frih. Gr. M. Armfelt. ^) 



Från den allmänna passivitet och undergifvenhet 

 under ödet, som kännetecknade ämbetsmannakretsarna i 

 Finland, gjorde amplissimum consistorium vid kongliga 

 Abo akademi intet undantag. Dess uppträdande under 

 kriget utmärktes af motståndslöst tillmötesgående mot 

 eröfrarens fordringar, försiktig omtanke om akademins 

 och egna privilegier samt en ceremoniös vördnad gent- 

 öfver kejsarens person. Till första början var denna 



') J. R. Danielson, Suomen sota ja Suomen sotilaat vuosina 

 1808 ja 1809 s. 61, lOl. 



^^at. o. Folk, H. 69. 



