andra förmåner, som de åtnjutit under de svenska konun- 

 garnes skydd. ^) Dessa löften och de vid dem fästa för- 

 hoppningarna uppfylldes ju ock, såsom vi känna, till den 

 grad att den i tidshändelserna djupt engagerade Abo- 

 biskopen Jakob Tengström, som vi ofta komma att 

 möta i det följande, några år efter kriget kunde uttala 

 de märkliga orden, att det endast var under en Alexander 

 den förstes regering man kunde tänka sig en politisk 

 ställning sådan som Finland till slut hugnades med. Och 

 han tillade den önskan, att denna regering måtte blifva 

 nog långvarig för att gifva det nya statsskicket tid att 

 konsolidera sig för framtida öden. -) 



Jämte dessa omständigheter af politisk, militärisk 

 och personlig art invärkade ännu — såvidt vi kunna 

 döma — på den egentliga ståndspersonsklassens och sär- 

 skildt på ämbetsmännens hållning den vana vid servil 

 undergifvenhet under öfverheten samt rädsla för själf- 

 ständigt uppträdande, som utgjorde en af de ledsam- 

 maste följderna af det i flera hänseenden förtjänstfulla 

 gustavianska statsskicket. Genom 1789 års revolution 

 hade Gustaf III gjort sig till herre öfver den under 

 frihetstiden så myndiga ämbetsvärlden och hans efter- 

 trädare i regeringen, Reuterholm såväl som Gustaf IV 

 Adolf, hade gjort allt för att af tjänstemännen i riket 

 dana en plikttrogen och arbetsam, men också oklanderligt 

 underdånig och därför osjälfständig samhällsklass af 

 konungatjänare. Att dessa sträfvanden lyckats, framgick 

 nogsamt af den motståndssvaghet och osjälfständighet, 

 som utmärkte de hös'sta ämbetsmännens förhållande till 



1) Jmfr. bl. a. Castrén s. 94—99, 227 m. fl. 

 ^) J. Tengström t. C. J. Walleen 23 mars 1812 (Stjernvall- 

 Walleenska saml.). 



Bidras; t. känned. af Fini. 



