57 



tillfällen af samma art hade man hållit sig till de högsta 

 ämbetsmännen i riket, genom hvilkas inflytande på rege- 

 ringen man gjort sig förhoppningar om förmåner för aka- 

 demin. Nu hade, om gammal sedvänja och privilegierna 

 följdes, valet bort ske inom den för konsistorium så godt 

 som fullkomligt okända ryska ämbetsvärlden, och det blef 

 desto svårare att företaga som konsistorium därigenom 

 kom i en högst obehaglig ställning till sin kansler i 

 Stockholm, den inom akademin högt ansedde grefve C. A. 

 Wachtmeister. Men icke endast att personfrågorna be- 

 redde svårigheter; ur principiell synpunkt ställde sig 

 saken ännu mer brydsam. Ty huru förtviflad landets 

 ställning än var, måste det, medan freden ännu var oaf- 

 slutad och innan ständerna egnat segraren sin hyllning, 

 anses mer än tvifvelaktigt, huruvida det kunde anstå 

 konsistorium att inlåta sig på en ämbetsåtgärd af ifråga- 

 varande art, som afsåg att för framtiden fastställa akade- 

 mins högsta ledning. 



Innan den kejserhga tillsägelsen blef känd vid aka- 

 demin, hade rektor Haartman fått del däraf i Petersburg. 

 Till Tengström inrapporterade han i medlet af december, 

 att man därstädes sysselsatte sig mycket med frågan om 

 utseende af en värksam och skicklig kansler för akade- 

 min, och något senare, att han själf under samtalen med 

 grefve Soltikow tagit frågan tül tals, antagligen för att 

 reservera åt akademin hennes förslagsrätt. Han hade ock- 

 så vunnit så mycket, att honom ombetroddes uppdraget 

 att uppsätta en „formle" till den kejserliga befallningen 

 om kanslersvalet, men därpå hade saken, som grefven 

 lofvade att föredraga för kejsaren, hänskjutits till grefve 

 Zavadovv-sky, hvilken tog sig flera veckors betänketid. 

 Denna åtgärd, liksom behandlingen af akademins tidigare 

 Xat. o. Folk, H. 69. 



