58 



nämnda petita, väckte väl Haartmans missnöje, men lian 

 befarade, att akademins ärenden äfven framdeles skulle 

 fördröjas genom sådana formaliteter. Efter att för Teng- 

 ström ha omnämnt, hurusom han vid utarbetandet af sitt 

 förslag rörande landets regering framför allt yrkat att 

 ingen förändring måtte ske i någon af landets författnin- 

 gar, fortsatte han: „Likväl fruktar jag, att akademin bhr 

 det första värk, som måste undergå detta öde i anseende 

 till cancellariatet. Organisation af ryska styrelsen tillåter 

 icke att gå förbi le ministre de l'instruction publique; 

 således torde det blifva omöjligt att leda våra cancellers 

 affairer förbi denna omväg. I det hela betyder det in- 

 genting, ty denna man plär sällan möda sig med några 

 förändringar, således blir decisionen merendels efter ku- 

 ratorernas proposition, men i allt fall får det en annan 

 air." Historien med understödet för lasarettet, inkvar- 

 teringen och postfriheten hade redan gifvit honom en 

 försmak af hvad som komma skulle. ^) 



Att akademin skulle utan vidare rätta sig efter den 

 kejserliga uppmaningen och företaga sig valet af en kans- 

 ler, tyckes Haartman hafva tagit för gifvet. Frågan var 

 blott, hvem bland de ryska dignitärerne som skulle ut- 

 märkas. Fortsättande sin berättelse om det allmänna in- 

 tresset för en ny akademikansler, skref han till Teng- 

 ström: „Sed hic opus, hic labor. Vi skulle behöfva en 

 mecenat af gammal god rysk härkomst, på det han ej 

 må krossas af afunden; vidare bör han hafva lätt tillgång 

 till kejsaren och hos honom betyda något och dessutom 

 bör han vara anten kännare eller åtminstone älskare af 

 vetenskapen samt för öfrigt juste och hederlig karl. Att 



1) Till Tengström 16 dec. 1808, 9 jan. 1809. 



Bidras: t. känned. af Fini» 



